Da tiden begynte slo klokken ett
Dugg på en mo, og klokken slo to
Dugg næret et tre og klokken slo tre
En dør avlet denne trespire og klokken slo fire
Så steg mennesket frem og klokken slo fem
Tell ei, forspill ei klokketimene som går
For jeg står ved døren og banker på
BASERT PÅ EN SANN HISTORIE
Krigsveteranklubben, Berwick- upon-Tweed, England 1980
Er det en ny Bradshaw-
- eller bare enda en i din samling av utdaterte togrutetabeller?
Jeg har et lite problem...
...som jeg nok tror kan interessere dere.
På torsdag, på vei hjem fra en bokauksjon i Chester-
- måtte jeg legge om reiseruten på grunn av en forsinkelse-
- og fikk bare tre minutter på meg til å bytte tog i Crewe.
Nye passasjerer fra Crewe!
Nye passasjerer?
De er på feil tog. Dette er toget til Glasgow.
Edinburghtoget er forsinket, så jeg bytter i Carstairs.
Bra tenkt. Ha en god tur.
Nye passasjerer fra Crewe!
Jeg kunne trengt deg i morges i Taunton.
- Enkelt: Toget til Bristol... - Det var innstilt.
- Da kunne du dratt til... - Jeg fikk skyss av en venn.
Han ga meg en rutetabell også.
Han har merket av alt interessant på kartet.
Visste du at Warrington er berømt for sin vodka?
- Og at George Formby er født der. - Sier du det?
De fleste ville gjette på Wigan eller Formby.
Men han ble født i Warrington.
Hvis han bare nevnte vodkaen, vet din venn heller lite om Warrington.
Den svarte prinsen fikk lagd hele rustningen sin der.
Warrington var stedet for rustninger, et Saville Row for stålklær.
Vi bør kanskje gå av da og se oss litt om.
Høres Warrington interessant ut, så vent til du ser Preston.
Lancaster var kjent som "galgebyen".
Lancaster hengte flest forbrytere i landet, bortsett fra London.
Det er Carnforth.
Der ble visst Kort møte filmet, men den er du for ung til å huske.
Tanten min så den sammen med en venninne og to sjømenn.
- Hun sa at da skuespillerinnen... - Celia Johnson.
Da hun ble på gråten, ropte sjømennene: "Ta henne, Trevor!"
Unnskyld, der gikk jeg over grensen. Fra nå av skal jeg oppføre meg.
Jeg har aldri besøkt det skotske høylandet.
Så nå som jeg er alene igjen, tenkte jeg at jeg ville se det.
Jeg tar tog til Mallaig, buss til Inverness, og ned på andre siden.
Vestkysten er vakker, den kan du forelske deg i.
Og om jeg skulle forelske meg?
Da kan du ta toget til Tyndrum og reise til Oban i stedet.
Der kan du dra på båttur til Iona, Staffa...
Det er meget romantisk.
Er du romantisk anlagt?
Jeg må være i Edinburgh på onsdag.
- Carstairs neste. - Carstairs!
- Meget hyggelig å treffe deg. - Ja... Du var en uventet bonus.
Igjen takk.
Så dere skjønner...
Jeg må innse det usannsynlige: Jeg har forelsket meg.
Og hva har du tenkt å gjøre?
Unnskyld meg litt.
Det er kun to avganger fra Inverness til Edinburgh på onsdager.
Dette er Edinburgh Waverley. På perrong 1...
God dag.
- God dag. For en overraskelse! - For et sammentreff!
- Skal du med toget? - Ja.
Dette er jo endestasjonen.
Det var ikke helt og holdent et sammentreff.
Det var ikke helt og holdent en overraskelse.
Jeg har sjelden gjester, som du nok ser.
- Hva gjør du? - Rører, så det ikke svir seg.
- Sett deg. - Bevares, så bestemt...
- Du er bestemt, men tar feil. - Vi får se.
Jeg kan gå ut og kjøpe noe stålull og såpe.
- Ikke rør deg. - Hvorfor ikke?
Fordi jeg ser på deg.
Helt perfekt.
- Du gjør mye ut av dette. - Ja, det var tanken.
Du, jeg lurte på...
Jeg har aldri kysset en mann med bart før.
Og jeg gjør det nok aldri igjen.
Og hvis mannen barberer av seg barten?
Ja, det ville vært fint.
Jeg skal bare fortsette å se inn i de vakre, brune øynene.
- Hvorfor det? - Ikke vet jeg...
Da slipper jeg å se de dårlige tennene og shabby klærne.
I dag er de faktisk ikke så shabby.
Da er det best du tar dem av deg, så jeg slipper å bli forvirret.
Jeg er så lykkelig.
Kle på deg, Lomax.
Nei, nei...
Nei!
- Slutt! Krigen er over! - Ikke for deg, Lomax.
Denne veien.
Eric?
Hjelp oss, for Guds skyld!
Mine herrer.
Mine herrer...
Singapore 15. februar 1942 Dere har alle kjempet tappert.
Men jeg må dessverre meddele at general Percival-
- har bestemt seg for å forhandle om våpenhvile.
Gir han seg? Hva skjer da med oss?
Vi er fremdeles i tjeneste og må adlyde ordre.
Begynn med å ødelegge alt fienden kan ha nytte av. Skynd dere!
- Hva gjør du, Lomax? - Denne kan komme til nytte.
Herregud...
Lomax, min venn, jeg tror vi er vitne til det britiske imperiets fall.
Vi tar opptelling, og begynner med nummer én der!
- Én. - To.
- Tre. - Fire.
- Fem. - Seks.
- Sju. - Åtte.
- Ni. - Ti.
- Knekt. - Dame.
- Konge. - Ess.
Hva syns du? Jeg vil jo ikke overta her totalt.
Du er trett. Vil du ha en kopp te?
Eric?
Hva har du gjort?
Ved nærmere ettertanke vil jeg ha det som før.
Hva det enn er som er galt, så kan du snakke med meg om det.
Vennligst ikke legg deg opp i sånt som ikke angår deg.
- Noen innvendinger? - Nei, selvsagt ikke.
Eric.
Jeg lurer bare på om du har betalt disse regningene.
Eric...
Eric?
Mrs Lomax? Gjeldsinndrivelse på grunn av ubetalte regninger.
- Er mr Lomax hjemme? - Ubetalte regninger?
- Vi har jo vært her før. - Det visste jeg ikke.
Vi har prøvd å nå mr Lomax per brev, uten resultat.
Jeg skal ordne dette. Mannen min kan være litt distré.
Kan dere betale nå?
- Vi skal foreta en utpantning. - Dere slipper ikke inn!
Nei, Eric...
- Nei, vær så snill... - Slipp kniven!
Eric! Stopp!
Hvorfor vil du ikke snakke med meg?
Eric!
Vi kan ikke ha det sånn, Eric.
Den 14. i neste måned, Burton. Samme tid. Skriv det opp.
Mr Finlay.
Mrs Lomax.
- Jeg vil vite hva Eric var ute for. - Spør ham.
Jeg gjorde det, men han bytter samtaleemne straks vi nærmer oss...
Han kommer så langt som til Singapores fall, så blir han taus.
Han vil ikke snakke om den jernbanen... Jeg vet ikke.
Jeg var sykepleier i 20 år.
Jeg har sett mye lidelse.
Når man vet hva som er galt, kan man hjelpe.
Jeg kan ikke hjelpe deg å leke Florence Nightingale.
Mange menn måtte gjennomlide ting du ikke kan forestille deg.
La oss prøve å takle det så godt vi kan.
Mannen min takler det ikke. Han er et vrak.
Krig setter sine spor, mrs Lomax.
Jeg har ingen tro på dette taushets- løftet ditt. Ikke i det hele tatt.
Du vil kanskje lide under dette resten av livet, -
- men det skal Eric slippe.
Han er en flott mann. Jeg elsker ham og vil ha ham tilbake.
Da vi kom hjem, taklet ikke Eric situasjonen.
Han vervet seg til kolonialstyrkene og bygde en demning i Afrika.
Han skrev og fortalte at de hadde smalspors jernbane.
De trengte flere lokomotiv og vogner.
Men bare de japanske passet, -
- så han måtte klare seg uten.
Da han kom hjem igjen, kom han på møtene våre, men satt bare der.
Han sa ikke et ord. Han gjorde alt for å unngå folk.
Han reiste land og strand rundt, på jakt etter jernbanerariteter.
Det var nok sånn han traff deg.
Hele livet hans har dreid seg om tog.
Vann!
Vær så snill, gi meg vann!
Inn i rekka!
Giv akt!
Dere er heldige.
Dere er ingeniører, og dere er her for å hjelpe oss.
Hvis dere jobber bra, får dere det bra her.
Om dere ikke hjelper oss, får dere jobbe på jernbanesporet.
Der vil dere ikke være.
Opptelling!
En, to, tre, fire, fem, seks, sju, åtte, ni, ti...
- Elleve. - Tolv.
Tretten. - Fjorten. - Femten.
Hvem har kapitulert? Ikke jeg. Vi burde kjempe videre.
- I stedet jobber vi for japanerne. - Jeg nekter.
Vi burde komme oss vekk herfra, organisere oss og slå tilbake.
- Rømme? - Vi er flere enn dem.
- Det er bare å spasere ut herfra. - Ro deg ned, Thorlby.
Det er én ting å spasere ut herfra, men hvor ville du så ta veien?
Et sted må vi jo være. Vi har ikke falt utfor verdens ende.
Sett deg.
Det tok fire dager fra Singapore og opp til Bangkok.
Så vi burde ha kommet hit et sted. Deretter tok vi av vestover.
Og så?
Det fins ingen jernbane vest for Bangkok.
- Det var ingen der før krigen. - Hvordan vet du det, Lomax?
Britene hadde hatt planer om en jernbane fra Thailand til Burma.
Jernbanen skulle knytte sammen Kina og India.
Den ville blitt kjent som en av verdens store jernbaner...
Som Canadian Pacific, Transsibirske, Orientekspressen...
Hvorfor bygget de den ikke?
Det er enormt slitsomt arbeid å legge en slik jernbane.
Et arbeid som ofte utføres av fattig, importert arbeidskraft.
De amerikanske jernbanene ble lagt av kinesiske bønder.
De britiske ble lagt av irske arbeidere på flukt fra hungersnød.
Men noen ganger er det bare for vanskelig å anlegge en jernbane.
Veien til Burma er flere hundre km, over fjell, gjennom jungel.
Britene fastslo at en jernbane her ikke bare krevde ingeniørkunst, -
- men også umenneskelig ondskap.
Arbeidet ville være så hardt at de som ikke døde-
- ville ønske at de hadde gjort det.
Innvandret arbeidskraft ville ikke lenger være nok.
Det måtte en hel hær av slaver til.
- Og vi er den hæren. - Vi er soldater, ikke slaver.
Vi skal gjøre alt vi kan for å hjelpe stakkarene på jernbanesporet.
Lomax, Withins... Hvordan ligger vi an med radio?
Lomax.
Det skal være denne. Vær så god.
Vær så god.
- Fikk du tak i den? - Ja.
Bra. Nå trenger vi et batteri. Hva mer trenger vi, Lomax?
Antenne kan jeg ordne, men vi trenger kondensatoren.
- Hvem tok den? - Jackson, tror jeg.
- Men han er oppe ved sporet. - Akkurat...
Major?
Major York?
Det er Lomax fra sambandstroppene.
- Hva er problemet? - Den er ferdig, som oss alle.
Jackson...
Vakker. Hva heter den?
Elva?
- Maenem Khwae Yai. - Maenem Khwae Yai...
Maenem Khwae Yai...
Den starter ikke.
Klar?
Tenk om Hitler har tatt London. Hva sier vi da til mennene?
Det tviler jeg på at han har.
Den virker.
Dette er Bruce Belfrage på BBC.
Aksemaktene i Nord-Afrika er nå etter tolv dagers kamp-
- blitt tvunget til retrett av våre styrker.
Hæren vår og de alliertes flyvåpen-
- angriper dem døgnet rundt.
Det befant seg tyske stridsvogner på andre siden av åsen.
Troppene våre felte trær for å sperre veien for dem-
- mens det lynte og tordnet over stedet.
Vi har på nytt tent gnisten i britenes hjerter-
- her og i hele verden.
Major York... Russerne har gjenerobret Stalingrad.
Tyskerne er drevet på flukt.
Si noe, sir.
Vi jager Hitler på flukt!
Bomber faller over Tyskland døgnet rundt nå som vi får hjelp av USA.
Du må fortelle mennene at vi vinner krigen.
Hitler tvinges på flukt. Send det videre.
Russerne har tatt Stalingrad.
Troppene våre la ut et røykteppe i nord-
- samtidig som våre fly innnledet krigens største bombetokt.
De ringte med kirkeklokker hjemme for første gang siden krigsutbruddet
Thorlby!
Finlay!
Withins!
Lomax!
Det er nok det modigste jeg noen gang har sett.
Selv om jeg går i dødsskyggens dal, -
- frykter jeg ikke for noe vondt. For du er med meg.
Din kjepp og din stav trøster meg.
Du dekker bord for meg like for øynene på mine fiender.
Bare godhet og miskunn...
...skal følge meg alle mine dager.
Det var ren... galskap.
Men du kan jo snakke om det.
Hvorfor kan ikke han snakke med meg om det?
Du kan aldri forestille deg hva han har gjennomgått.
Sa jeg noe dumt?
Vær så snill, ikke steng meg ute.
Vær så snill.
Vi fikk beholde ham i en uke eller så.
Vi lappet ham sammen så godt vi kunne.
Men vi visste at det ikke var over.
Så hentet de ham.
En ung offiser fra Kempeitai, militærpolitiet deres.
Lomax, vi anser deg som skyldig og du vil snart bli drept.
Men du gjør klokest i å si sannheten.
Opp med armene. Du blir med meg.
Vi så ham ikke på to uker.
Han fortalte aldri hva de gjorde med ham.
Visse ting er så fæle, så ydmykende-
- og så skjendige at man aldri kan snakke om dem.
Særlig ikke med den man elsker.
Eller vil elske.
Jeg må prøve.
Patti...
Eric...
Du hadde vel ikke tenkt å hoppe uti?
Som gentleman ville jeg bli nødt til å hoppe etter-
- og det ville nok bli min død.
Mennene kalte meg Onkel.
De ventet at jeg skulle ta meg av dem.
Og det gjorde jeg, mens vi var der.
Men her stirrer jeg hver måned inn i deres bitre, halvvåkne ansikter-
- og vet de desperat ønsker at jeg skal hjelpe dem å bli hele igjen.
Men det kan jeg ikke. Jeg kan ikke hjelpe dem lenger.
Du gjør nok mer enn du tror.
Eric gjorde noe storartet.
Han ofret seg for å gi oss håp i et mareritt 8000 km hjemmefra.
Det fortjener han medaljer og heder for.
- Kan du ikke få ham til å forstå det? - Nei.
Det er for sent.
Det eneste lyspunktet hans var da du dukket opp.
Patti...
Jeg har noe.
Dette kan være det farligste jeg noen gang har hatt i min hånd.
Du må avgjøre om Eric skal få se det.
Det er han, den unge Kempeitai-offisereren.
Han lever.
Nagase...
Jeg vet ikke hva Eric ville gjøre om han fikk vite det.
Men fortjener ikke Eric en sjanse til å få rettferdighet?
Kommer du til å støtte ham hva han enn gjør?
Hva han enn gjør...
Det vil jeg.
Jeg kan ikke forestille meg noe verre enn sånn som han er nå.
Det er han, ikke sant?
Svinet er tilbake i Kanburi, tilbake på åstedet.
Lever han?
Han livnærer seg av å vise jernbanen til turister.
Broen over Kwai -turer.
Nagase.
Jeg har fått det oversatt.
Oppsøk ham.
Han aner ikke at du kommer. Det gir deg overtaket.
I årevis har jeg fantasert om at jeg skulle finne ham.
Jeg skulle få ham til å trygle.
Jeg skulle få ham til å skrike.
Den tanken har vogget meg i søvn.
Lyden av tungebenet som knekkes, spisepinnen som trenger inn i øyet...
- Timingen er dårlig. - Hva mener du?
Vi er ikke soldater lenger, Onkel.
Vi er bankmenn, lærere, ingeniører og pensjonister.
Hadde du kommet for et år siden, ville jeg ha jaktet på ham straks.
Men nå er jeg gift.
Kona betyr alt for meg.
Ingen ektemann behandler sin kone på den måten.
Du lar det gå ut over henne!
Da vi kapitulerte, sa japanerne at vi ikke var menn.
Ekte menn ville begå selvmord eller dø av skammen.
Men vi sa nei, vi skal leve for å bekjempe dere.
Vi skal leve for å hevne oss.
Men det gjorde vi aldri. Vi lever ikke!
Vi står tause og mimer i koret. Vi kan verken elske eller sove.
Vi er en spøkelseshær.
Hva skjedde i det rommet?
Hva gjorde de med deg?
Jeg syns du skal gå nå.
Ikke gå glipp av denne sjansen. En av oss fortjener litt sjelefred.
Det er for sent for meg og de andre, men du var sterkest av oss.
Gjør det for meg.
Vær så snill.
Kom, vi følger Finlay til toget.
Skal jeg bli med?
Jeg tenkte vi kan ta veien langs elva.
Jeg er ingen "trainspotter", jeg er jernbaneentusiast.
- Vi møttes på et tog. - "Et tog" holder ikke for Eric.
Du må si hvilket tog, hvor det skulle, hvor mange hjul det hadde...
Jeg skal sende ham en beskjed. Noe han ikke kan ignorere.
Ja?
Herregud...
Takk for at du ringte.
Det gjaldt Finlay.
Hvor?
Warminster.
- Da tok han nok Birminghamtoget... - Slutt!
Det er det du skal gjøre, ikke sant?
Er det ikke det du vil?
Jeg har sett deg med ham. De hemmelige små møtene...
Sånn går det når man legger seg opp i ting. Håper du er fornøyd.
Vi får fred med Gud ved vår Herre Jesus Kristus.
Vi fryder oss over Guds herlighet, men også over våre prøvelser.
For prøvelser gir utholdenhet, -
- utholdenhet gir erfaring, og erfaring gir håp.
- En. - To.
- Tre. - Fire.
- Fem. - Seks.
- Sju. - Åtte.
- Ni. - Ti.
- Knekt. - Dame.
Konge.
Burmajernbanen, også kalt Dødens jernbane-
- strekker seg 41 mil mellom Bangkok og Rangoon.
Den ble bygget av Japan under 2. verdenskrig.
60000 krigsfanger ble tvunget til å arbeide på jernbanen.
Av de 180000 asiatiske jernbanearbeiderne-
- døde 90000 under arbeidet.
Blomstene er offergaver til Vannets hellige mor-
- og symboliserer ønsket om å gjøre bot for det onde man har gjort.
- Trodde Buddha var en glad tjukkas. - Ikke denne buddhaen.
Dette er Siddhartha Guatama.
Den store buddhaen, grunnleggeren.
Den tykke buddhaen er en munk som heter Putai.
Buddha er ikke et navn.
Det er en tittel, omtrent som deres"sankt" for helgen.
Denne veien.
Jeg kommer fra Japan og er her som pilegrim.
Dette er min 57. pilegrimsferd.
Dette området var okkupert av mitt land under krigen.
Dette er Kempeitais krigsmuseum.
Takk for at dere kom hit.
Tusen takk.
Beklager, museet er stengt.
Jeg har reist langt.
Jeg er veldig interessert i det som skjedde her.
Hva skjedde med disse mennene?
Vi åpner igjen i morgen tidlig. Du er velkommen tilbake da.
Dette kan ikke vente til i morgen.
Det forbauser meg at du ikke kjenner meg igjen.
Sett deg, mr Nagase.
Mr Lomax...
Denne gangen trengs ingen tolk.
Men det var selvsagt ikke din egentlige oppgave sist heller.
Du vil snart bli drept.
Men du gjør klokt i å svare på mine spørsmål først.
På hvilken måte?
Vennene dine har alt tilstått at dere har bygget en radio-
- for å konspirere med fienden, og at du var hjernen bak det.
Han kan gjøre langt verre ting enn å drepe deg.
Fortell om kartet. Hvorfor tegnet du det?
- Det er et kart over jernbanen. - Det vet han. Hvem er det til?
- Meg selv. Det er jernbanen... - Vi vet at det er jernbanen!
Hvorfor tegnet du et kart over jernbanen?
- Jeg er jernbaneentusiast. - Entusiast?
Jeg liker tog.
Jeg er veldig glad i tog.
Du brukte den til kontakt-
- med thailandsk motstandsbevegelse og Kina!
Nei, hvordan skulle det ha skjedd?
Du har gitt dem informasjon via denne.
- Hvordan skulle det ha skjedd? - Jeg stiller spørsmålene, du svarer.
Det er en radiomottaker, ingen sender.
Man kan ikke sende med en mottaker.
Du bygget en sender for å informere Kina om jernbanen vår!
Ja vel...
Hvor snakker man i så fall?
En sender må ha en mikrofon. Hvor er den?
Jeg stiller spørsmålene her. Du skal svare på dem.
Jeg prøver bare å hjelpe til.
Takk.
Fortell dem det. Ellers tvinger de deg til det.
Første person entall, ikke tredje person flertall.
Du torturerte meg, ikke de.
- De var redd for... - Første person, sa jeg.
"Jeg torturerte deg, løytnant Lomax." Prøv selv.
Jeg vet ikke hva jeg skal si. Jeg vil spørre deg...
Nei, jeg stiller spørsmålene her. Du skal svare.
- Hvem hjalp dere å bygge radioen? - Ingen.
Vi fikk ingen hjelp. Vi gjorde det selv.
Du lyver! Hvorfor bygget du radioen?
For å lytte på den. For å vite hva som skjer hjemme.
Da tiden begynte, slo klokken ett
Dugg på en mo, og klokken slo to
Hvem ba deg tegne kartet?
Dugg næret et tre, og klokken slo tre
Hvor kom delene til radioen fra?
En dør avlet denne trespire, og klokken slo fire
Så steg mennesket frem, og klokken slo fem
Tell ei
Forspill ei klokketimene som går
For jeg står ved døren og banker på
Jeg trodde ikke at du var i live.
Nei, du trodde det skulle gå ustraffet hen.
Hvorfor lever du?
- Hvorfor lever vi? - Nei, du.
Hvorfor lever du? Du er krigs- forbryter. Hvorfor ble du ikke hengt?
Jeg er ingen krigsforbryter, bare tolk.
Du jobbet for Kempeitai! Du visste alt!
Hvorfor fikk du leve?
Hør etter. Vi skal gi dere rettferdig behandling.
Vi er siviliserte mennesker.
Men vi skal sørge for rettferdighet.
Dere overføres til Bangkok mens vi ser på anklagene mot dere.
- Tolk? - Ja, sir.
- Kempeitai? - Nei, sir. Tolk.
Jobbet du for Kempeitai? Tortur, mishandling...
Bare oversetting.
Gå dit bort.
Jeg arbeidet for krigsgravkommisjonen.
De trengte tolker.
Vi reiste langs jernbanen og fant likene.
Vi identifiserte dem.
Vi brakte dem hit for å gi dem en verdig begravelse.
Du begravde altså dem du hadde vært med på å myrde.
Det var da jeg forsto...
Det var så mange lik. Så utrolig mange.
Jeg hadde ikke forestilt meg at så mange hadde dødd.
Myrdet. Ordet du søker er "myrdet".
"...at så mange var blitt myrdet."
Fortsett.
Ja, myrdet.
Da så jeg hvor mange som var blitt myrdet.
Så nå forteller jeg.
Jeg gjør pilegrimsferder.
Jeg søker etter forsoning.
Jeg vil ikke la noen glemme krigens tragedie.
- Hva for noe? - Krigens tragedie.
Dette var ikke en tragedie, det var en forbrytelse.
Du er ikke tragisk. Du er en forbryter.
Du var intelligent og velutdannet, likevel gjorde du ingen ting.
- Du er en forbryter og løgner. - Mr Lomax...
Gjennom arbeidet mitt her har jeg funnet litt fred i livet.
Om jeg kan hjelpe deg...
Mr Lomax...
Jeg prøver å besvare spørsmålene dine, -
- men jeg tror ikke dette er de rette spørsmålene.
Mor! Mor! Mor!
Mor, hjelp meg!
Mor! Mor!
Jeg skal fortelle!
Jeg skal fortelle alt vi hørte på radioen!
Mens dere bygger jernbane her-
- senker amerikanske ubåter skipene deres.
Det er mangel på mat og drivstoff i hele Japan.
USA bomber byene deres.
De ødelegger broene deres, veiene og sykehusene deres.
Og dere kan ikke gjøre noe med det.
Hjemmene deres står i brann og familiene deres sulter.
Det hørte jeg på radioen.
Løgner.
Du lyver! Du har ingen ære.
Hæren deres er slått.
Dere overga dere som hunder. Bare se på deg.
Du burde skjemmes, som lever.
Hadde min hær blitt beseiret, -
- ville jeg tatt livet av meg for å redde min ære.
Det kommer du til å få sjansen til, om ikke så lenge.
Min mor var allerede død, viste det seg.
Hele krigen skrev jeg hjem til en død kvinne.
Hva forteller dere folk om det dere gjorde mot oss?
Vi snakker ikke om det. Ingen snakker om det.
Ikke vi heller, og vet du hvorfor?
Ingen ville tro oss.
Ingen ville tro det dere gjorde mot oss.
Dere behandlet oss som dyr fordi vi hadde overgitt oss.
Du sa at du heller ville dø enn leve uten ære.
Men du døde ikke.
De løy for oss.
Alt var løgn.
De sa at vi ville seire, at æren ville bli vår...
De løy for oss.
Kun du fortalte sannheten.
Hva vi enn gjorde mot deg, så holdt du fast ved den.
Du viste meg at ingen ting er mer verdifullt enn livet.
Finlay.
Han var min venn. Han var også fange her.
Han la livet ditt i mine hender.
Han ville få slutt på det.
Så kanskje grunnen til at jeg lever...
...er nettopp denne dagen.
Kanskje vi begge to har overlevd for denne dagens skyld.
Så du kan få avsluttet det.
Du er soldat, Lomax.
Du kapitulerte aldri.
Jeg er fremdeles i krig...
Jeg trodde jeg hadde mistet deg.
Jeg ble så redd da Finlay døde.
Redd for at du ville gjøre det samme.
Det var annerledes for Finlay.
Han hadde ikke deg.
Kjære mr Lomax.
Jeg tjenestgjorde i den keiserlige japanske hær.
Vi behandlet deg og dine landsmenn svært dårlig.
Det har nå gått lang tid siden krigen tok slutt.
Men for meg preges denne tiden av lidelse.
Gjensynet vårt var som et dolkestøt dypt i mitt hjerte.
Jeg har aldri glemt deg.
Jeg husker ansiktet ditt...
...armene dine...
...og øynene dine.
Jeg må tilbake dit.
Jeg vil at du skal bli med.
Jeg ville ikke ha overlevd en eneste dag her.
Om du hadde vært her, ville du ha lagd litt av en furore.
Du ville ha klart deg lenger enn noen av oss.
Jeg ber om unnskyldning.
Så inderlig om unnskyldning.
Jeg vil ikke gjenoppleve den dagen.
Ikke jeg heller.
Kjære mr Nagase.
Krigen er slutt for mange år siden.
Jeg har lidd mye.
Men jeg vet at også du har lidd.
Du har vært meget modig og tapper-
- i ditt arbeid for å finne forsoning.
Jeg kan aldri glemme det som skjedde i Kanchanaburi.
Men jeg forsikrer deg om at jeg tilgir deg helt og fullt.
En gang må hatet ta slutt.
Eric Lomax og Takashi Nagase ble gode venner-
- og forble venner helt til Nagase døde i 2011.
Eric Lomax døde i oktober 2012, 93 år gammel-
- med Patti ved sin side.